- Pán s vámi. - I s tebou...
Dobrou noc, pánové.
Prosím... Ustupte kousek!
Díky.
Byla jste úžasná.
Jsem Žid, Vánoce pro mě nic neznamenají.
Ale na dnešní večer nikdy nezapomenu.
Děkuju mockrát.
Co teď s mladou dámou bude?
O tom jsem chtěl s vámi mluvit.
Nemohla by přespat ve vašem krytu?
Ptal jsem se, kdy odjíždí.
Zítra ráno pro mě přijede vůz.
Dobře.
V mém krytu přespat nemůžete.
Nejsem tam totiž sám.
Už tři dny tam mám krysu. Jednoho dne ji dostanu, ale...
Určitě se něco najde.
- Dobrou noc, pane nadporučíku. - Dobrou noc.
Buďte bez starosti.
- Najdu vám bezpečné místečko. - Díky, Jörgu.
Řekněte mi, nadporučíku,
co jste napsal do hlášení?
Napsal jsem: "24. prosince 1914,
na německé straně žádné nepřátelské akce."
A je to pravda.
Dneska večer
přitáhl ty muže oltář jako oheň uprostřed zimy.
I nevěřící se přišli ohřát.
Možná jen chtěli být pohromadě.
Aby zapomněli na válku.
Možná.
Ale válka nezapomene na nás.
Veselé Vánoce.
Oskare.
Oskare!
Slyšíš? Někdo kope na území nikoho.
Miny! Ty zatracený Skoti kopou štoly.
Naplněj je trhavinou a vyhoděj nás do povětří.
- To přece není štola. - Říkám ti, že je.
Co ty můžeš vědět? Včera ses s nima bratříčkoval.
- To teda říká ten pravej! - Koukejte!
Jonathane, pojď se mnou.
Jonathane!
Dale.
Dale!
Co to tu vyvádíte? Příměří vypršelo!
Němci budou střílet.
Vraťte se do zákopu! Okamžitě!
Vraťte se zpátky! Zpátky!
- Dobré jitro. - Dobré jitro.
Můžeme si my důstojníci promluvit o mrtvých?
O mrtvých?
Poncheli!
Dones kávu!
Děkuju.
Díky.
Díky, Poncheli. Můžeš jít.
Naši vám přinesou těla vojáků padlých minulý týden.
Abyste je mohli pochovat.
My vám předáme těla vašich, co zahynuli v listopadu.
To zní rozumně.
Pochovat mrtvé v den narození Páně.
To je rozumné.
Ano.
Jdou mi napřed.
Proč vám zvoní budík každé dopoledne v deset?
- Na střídání stráží? - Ne.
To jen můj pobočník si ráno v deset dával kávu. S matkou.
Bojí se, aby na to všechno za války nezapomněl.
Už jsme si na to zvykli.
My taky.
Nepotřebuješ pomoct?
BŮH S NÁMI
Mohl byste jít se mnou, otče?
Za pár dní jejich rodiny,
jejich ženy dostanou tu strašlivou zprávu.
Na jakou člověk radši ani nemyslí.
Už pro ně nikdy nic nebude jako dřív.
Ty taky.
Taky tě jednoho dne zabalí do plachty a hodí do jámy.
Ujeďme, dokud je čas!
Mám propustku. Holandsko není daleko.
- Tam je mír, tam je budoucnost. - To by byla dezerce.
Nejde o dezerci, ale o to, abys zůstal naživu, se mnou.
Jsem voják. Jako všichni tady.
Mám taky své povinnosti.
Holandská hranice je daleko. Chytili by nás i s propustkou.
Je ještě jedna možnost.
Francie je jen sto metrů odsud. Stačí překročit hranici.
Uvařil jsem čaj. Nedáte si?
Pojď.
Tady. Ostatní mě požádali, abych vám dal tyhle dopisy.
Polní poště nedůvěřujeme.
Vy se vracíte do Berlína, tak jsme mysleli...
Samozřejmě.
Do toho, Morallecu!
Do toho!
To nevypadá pro Skopčáky dobře!
Slyšel jsem včera o vaší ženě.
Kdybyste chtěl... Můžu jí doručit poštu.
Proč byste to dělal? Co kdyby vás chytili?
Vaše dopisy nám nezabrání vyhrát válku.
A pak... Až dobudeme Paříž a bude po všem,
pozvete nás na sklenku do Rue Vavin.
Na to nemusíte dobýt Paříž.
Kolik musíte vystřílet za den nábojů?
Kolik?
- Acht. - Co? - Acht.
Jo, osm!
A kolik vy?
- Seven. - Sedm a osm.
My pět! To se dalo čekat.
Včera zabil William dva Frlce, co na nás už hodiny pálili.
Když bude takhle pokračovat, bude nejlepší střelec roty.
Všichni kamarádi pošilhávají po tvé vánočce,
ale my s Williamem si ji hlídáme.
Láskyplné pozdravy od nás obou.
Ještě jste tady? Já myslel, že už pro vás přijeli.
Čekali jsme, ale žádný vůz nepřijel.
Na štábu se asi včera slavilo a ještě se neprobrali.
Ze štábu mi právě volali.
Že prý jste beze stopy zmizel.
Jste považován za dezertéra.
Řekl jsem jim, že jste tady se slečnou Sörensenovou.
Že jste přijel zazpívat kamarádům.
To na ně zapůsobilo.
Tak, že vás mám mít na očích, dokud si pro vás nepřijedou.
Slečna Sörensenová se vrátí do Berlína.
A vy půjdete do vězení. Na dva týdny.
Za odepření poslušnosti tváří v tvář nepříteli.
Odepření poslušnosti tváří v tvář nepříteli!
O čem to vlastně mluvíte?
Co máte zítra na programu?
Fotbalové utkání?
A pak aperitiv s důstojníky odnaproti?
Nebo střílet lidi jako zajíce, poté co jste s nimi pil šampaňské?
Tak co, pane nadporučíku?
To přece už nemá žádný smysl.
Umírat zítra bude ještě absurdnější než včera.
Držte hubu, Sprinku!
Máme ještě kafe?
Felixi!
Zatracenej kocoure!
- Je tu francouzský poručík? - Ano. Právě přišel.
Co tam děláte? Řeklo se, každý u sebe.
Já vím, ale...
Naše dělostřelectvo na vás spustí za deset minut palbu.
Navrhuju, abyste se šli schovat k nám do zákopu.
Kdyby vás vystřídali, ty nové bych varovat nepřišel.
Zastřelili by vás, jen byste vstoupil na území nikoho.
Jak jinak!
Držte hubu, Sprinku!
To byla trefa!
Promiň.
Krucifix, zas to stavět znovu!
Promiňte. To je dopis pro mou ženu.
Říkal jste, že...
Palba je zastavena.
Je čas jít zpátky.
Doufám, že válku přežijete.
Tohle zdaleka není konec.
Myslím, že naše dělostřelectvo na váš útok odpoví.
Jak jinak.
Tak to asi bylo všechno.
Rád jsem vás poznal.
Možná... za jiných okolností bychom mohli...
Ano, to bychom mohli.
Třeba přijdete na sklenku do Rue Vavin. Jako turista.
Ano.
To by bylo bezva. Říká se to tak?
Ano.
Umíte líp francouzsky než já německy.
Na tom nemám zásluhu. Vaše žena není Němka.
No...
- Tak hodně štěstí. - Tobě taky.
- Na shledanou. - Hodně štěstí.
Do toho, chlapci!
Pane poručíku!
Když jsme byli u nich, zjistil jsem polohu jejich kulometů.
Snad jsem na nic nezapomněl.
Jörgu!
Co tu děláte? Všichni odešli.
Chceme se vám vydat jako zajatci.
Jak to myslíte? To přece nejde!
Jak nadřízeným vysvětlím, že jste byli v našich liniích?
To nemůžu. Vrátíte se do vašich zákopů. Legrace skončila.
Pane,
když se vrátíme na německou stranu, rozdělí nás.
Vsaďte nás do vězení, ale nechte nás spolu.
Snažně vás prosím.
- Couturiere! - Poručíku?
Odveďte ty dva do zázemí.
Jsou to zajatci! Dejte je do školy, já půjdu někam jinam.
A zůstanete s nimi, stejně se zítra vracíme.
Pane poručíku!
Dal byste to Červenému kříži? Je to důležité.
Poncheli!
Morallecu, kde je Ponchel? Už ho sháním hodinu.
Prý se šel nabaštit.
Nabaštit?
Má drahá, vzpomínky na tebe se držím jako horolezec lana.
Ten chudák zahynul v zákopu.
Ať si prezident Poincaré klidně přijde zabrat zpátky Lotrlnsko!
Nasázeli nám šest gôlů, ani jsme se nestačili otočit.
Pak nám řekli, že hrajou v Mnichově, v klubu Bayern.
Nikdy nezapomenu na hlas té ženy!
Zůstal jsem v klidu v zákopu.
Radši chcípnu, než bych si připil s tou verbeží.
Mají lepší zákopy, to jo.
Ten Skot, co dělá fotky, nám je prý příští rok ukáže.
- Aspoň se zase sejdeme. - Mám adresu jednoho z Bavorska.
S Anglány jsme přijali pozvání Skopčáků.
Oslavíme Silvestra společně.
Zazpíváme si skotskou písničku, co nás naučili.
A připijeme těm lotrům,
co sedí doma v teple a nás poslali sem.
No tak...
Je váš.
Vrátíte se na svou farnost do Skotska.
Mám tu pro vás rozkaz.
Zůstanu s trpícími a s těmi, co ztratili víru.
Zůstanu tady.
Jsem velmi zklamaný.
Když jste požádal, abyste mohl doprovázet brance ze své farnosti,
osobně jsem se za vás zaručil.
Pak jsem slyšel, co se stalo,
a modlil jsem se za vás.
Jsem přesvědčený, že to náš Pán Ježíš Kristus mě vedl
při nejvýznamnější mši mého života.
Nechtěl jsem zklamat jeho důvěru.
Chtěl jsem donést jeho poselství všem bez rozdílu.
Ti, kteří vám o Štědrém večeru naslouchali,
budou trpce litovat.
Jejich pluk bude za pár dní rozpuštěn.
Z rozkazu krále.
Kde asi ti chudáci teď skončí?
A co si pomyslí jejich rodiny?
Promiňte, monsignore, chlapci jsou připraveni.
Ano.
Čekají mě. Budu mít kázání k vojákům,
kteří nahradí ty, co zbloudili s vámi.
Kéž by vás náš Pán Ježíš Kristus přivedl zpět...
na pravou cestu.
Je to opravdu cesta Páně?
To není správná otázka.
Přemýšlejte o tomto:
Jste opravdu způsobilý...
zůstat mezi námi v domě našeho Pána?
Kristus řekl:
"Nemyslete si, že jsem přišel na zem uvést pokoj.
Nepřišel jsem uvést pokoj, ale meč."
Evangelium svatého Matouše.
Meč Páně je ve vašich rukou.
Vy bráníte civilizaci.
Síly dobra proti silám zla.
Tato válka...
je totiž křižácké tažení.
Je to svatá válka
za záchranu svobody na světě.
Musím vám popravdě říci:
Němci nejednají jako my,
nesmýšlejí jako my.
Oni nejsou jako my,
děti boží.
Ti, kteří bombardují města obývaná pouze civilisty,
jsou snad dětmi božími?
Ti, kteří postupují ozbrojeni
a skrývají se za ženy a děti,
jsou snad dětmi božími?
S boží pomocí...
musíte Němce zabíjet.
Dobré i špatné, mladé i staré.
Zabíjejte je všechny.
Aby to všechno nemuselo začít znovu.
Pán s vámi!
I s tebou.
Požehnej vám všemohoucí Bůh,
Otec, Syn i Duch svatý.
- Amen. - Amen.
Všichni na svá místa!
- Na místa! - Rychle!
Zůstaň tady! Co to děláš? Vrať se!
Tak co je? Zastřelte toho mizernýho Němčoura!
Na co čekáte?
Střílejte, sakra! Konec zábavy!
Na co si to hrajete?
Zastřelte ho!
Střílejte!
Opusťte palebné pozice!
Styďte se, Gordone!
Styďte se.
To je blbá smrt umřít v převlečení za Němce.
Cos to vyváděl?
Jeden Němec mi pomohl.
Byl jsem za mámou.
Dali jsme si kafe, jako dřív.
Máte syna.
Jmenuje se Henri.
- Jak ses mohl takhle zaplést... - To kázání si nechte od cesty.
Uvědomuješ si vůbec, co se tu stalo?
Tomu se říká velezrada. Za to je trest smrti.
Ale dvě stě mužů zastřelit nemůžeme. V tom je vaše záchrana.
Nemluvě o tom, že se teď bratříčkují všude možně.
Až se to dozví veřejnost...
- Nikdo z nás o tom nepromluví. - To doufám.
- Tedy, to dá rozum. - Co dá rozum?
Ti, co to zažili, se za to nestydí.
Nebudou o tom mluvit, protože by jim nikdo nevěřil.
Nikdo by je nechápal.
Nechápu, jak jsi mohl! A to je část země okupovaná...
Země? Co ví země o tom, co tady zažíváme?
Co děláme bez odmlouvání? Něco vám řeknu.
Měl jsem blíž k Němcům než k těm, co křičej: "Smrt Skopčákům!"
Doma, nad nadívaným krocanem.
Plácáš nesmysly.
My dva si nerozumíme. Vy jste neprožil stejnou válku jako já.
Ti naproti ano.
Půjdeš se svými muži k Verdunu.
Máš pravdu v jednom: Tuhle válku nechápu.
Já býval u kavalérie.
Měl jsi u ní udělat kariéru, jak jsem ti říkal.
V téhle válce je lopata důležitější než puška.
A vojáci si vyměňují adresy s nepřítelem, aby se po válce sešli.
Nemluvě o kočce, co měla na krku vzkaz od Němců:
"Hodně štěstí, kamarádi!"
Mám rozkaz zadržet kočku paktující se s nepřítelem. Velezrada.
Až do odvolání...
Je z tebe dědeček, tati.
Jmenuje se Henri.
Co to povídáš?
Jak to víš?
To bys nepochopil.
Henri?
To není špatné.
Henri Audebert.
Snažme se tu válku přežít. Už kvůli němu.
No...
Posaďte se.
Do dvou dnů budete ve východním Prusku...
bojovat proti ruské armádě.
Doufám, že před nepřítelem ukážete svou bojovnost.
Vlak projíždí naší vlastí.
Ale vy své rodiny nespatříte.
Proč? To si dovedete domyslet.
- Ať žije císař Vilém! - Ať žije!
Tohle teď propůjčují kdekomu!
Věnováno památce německých, britských a francouzských vojáků,
kteří se na Štědrý večer 1914 na mnoha místech fronty spřátelili.
Z DVD ripol a na HLS načasoval McLane (titles.box.sk)
České titulky Kateřina Vinšová
Brickbox Digital Media 2007
Film je založen na skutečných událostech.
Veškerá podobnost s žijícími či zemřelými osobami je čistě náhodná
a není záměrem autora.